Mnogi mali, obiteljski biznisi u Americi muku muče da bi preživjeli i nekako se održali. S gospodarstvom koje je i dalje tromo, sučeljavaju se s konkurencijom koju im nameću lanci velikih trgovina i restorana. No, jedna mala, obiteljska ljekarna i jedan mali, obiteljski restoran, oba biznisa na području Washingtona, uspješno se bore za svoje mušterije, posao im cvjeta.
Ljekarna Morgan otvorila je svoja vrata prije tocno sto godina. Unatoč ekonomskim usponima i padovima, taj mali, obiteljski biznis lijepo posluje cijelo to vrijeme. U Morgan Pharmacy vlada staromodna atmosfera – na policama, koje nisu mijenjane od 1912. godine, poredane su stare apotekarske bočice. Ljekarnik Barry Deutschman kupio je Morgan Pharmacy prije 20 godina. “Dok se u ljekarni još prodavao duhan i duhanski proizvodi, mušterije bi znale odložiti cigaretu u pepeljari na pultu.”
Ljekarna se nalazi u rezidencijalnoj četvrti Washingtona i većina njezinih mušterija za nju je čula od drugih ljudi, zahvaljujući usmenoj predaji. “Oni koji dođu prvi put,” kaže Deutschman, “zaljube se u nju i žele se redovito vraćati.”
Neke vuce nostalgija… drugi ljekarnu Morgan cijene zbog njenih ljudi – “uvijek od pomoci, usluzni, ljubazni”. Neke mušterije vole vidjeti nove proizvode u staromodnoj ambalaži… drugi vole proizvode koji jesu staromodni, kao - Djedin sapun od smole borovine!
“Najviše se, nakon lijekova na recepte,” kaže Deutschman, “prodaje – čokolada! Oni koji moraju uzimati lijekove moraju se s vremena na vrijeme počastiti, a kad su slatkiši u pitanju - žele samo najbolje.”
Mnoge druge neovisne ljekarne muče se da bi preživjele. U Nacionalnoj udruzi malih ljekarni kažu da ih danas ima oko 20.000 – za polovicu manje nego prije 20 godina. Na njihovo mjesto dolaze veliki drugstori i supermarketi koji nude mnogo veći asortiman proizvoda. Za neke, takva su mjesta bezlična i zato preferiraju dolaziti u ljekarnu Morgan, “prijateljsko mjesto, gdje ljekarnik s mušterijom razgovara i mušterija može vjerovati savjetu ljekarnika”.
Neovisne ljekarne često pružaju usluge koje velike trgovine ne mogu. Ne mogu, na licu mjesta, smiješati neki lijek, primjerice, ili posebnu kremu za ruke. I ne prave kućne dostave. A ljekarnik je uvijek spreman popričati s mušterijama i bolje ih upoznati, ističe Barry Deutschman. “Mjesto tako postaje i više od samo ljekarne”, kaže on, “ona je dio zajednice”. Takav tretman ne dobijate u velikim drugstorima, koji su dio lanca trgovina.
Unatoč konkurenciji, Deutschman se nada da će njegova ljekarna, Morgan Pharmacy, poslovati još dugo vremena. “Imam najbolju klijentelu na svijetu. Ni slučajno još ne kanim u mirovinu. Naš je plan još dugo ostati ovdje, ostati što je moguće duže.”
Konobarica Tina Mitrakas radi u Primu od samog početka, otkad je restoran otvorio vrata. “Volim svoje goste. Svi su ljubazni. I volim ljude s kojima radim. Primo je za mene kao moj drugi dom.”
Obitelj Sepple slavi 10. rođendan sina. Jednom tjedno dolaze s njim u Primo, još otkad mu je bilo šest godina.
Mary Wise često navraća nakon posla. Mary ima neobičan posao - radi u obližnjem Mount Vernonu, plantaži koja je bila dom prvom američkom predsjedniku, Georgeu Washingtonu. Danas je to jedna od vodećih turističkih atrakcija Washingtona; za posjetitelje, Mary igra ulogu Washingtonove supruge Marthe. U restoranu Primo, kaže, uvijek joj je ugodno. “Hrana je uvijek dobra, dosljedna kvaliteta, i nije preskupa. Znate da vas nikad ne čekaju neugodna iznenađenja. Ljudi to vole.”
Ono drugo što privlači u ovaj restoran, kaže Mary, njegov je vlasnik, Jim Nicopoulos. “Volim se angažirati oko ljudi. Upoznati ih, rukovati se s njima, dodirnuti ih. Istovremeno, moram biti i s gostima i s uposlenicima.”
Jima Nicopoulosa svi zovu Jimmy pa tako i Savoy i njegova supruga, dugogodišnje mušterije Prima. “Dio smo Jimmyjeve obitelji sada. On nas, moju suprugu Joyce i mene, zove – mama i tata.”
Jimmy je Primo kupio prije pet godina. Pravi je to obiteljski biznis. Po svemu – od fotografija na zidu do blagovaonice do njegovog tasta, koji goste dočekuje i vodi ih do njihova stola, pa do kuhinje, u kojoj njegov rođak Spiro Routoulas pripravlja grčke specijalitete. “Jim je smiješan. Stalno dolazi u kuhinju da bi kušao ono što spremam.” Jimmy to komentira rijecima: “Kontrola kvalitete, na grčki način!”
Osim hrane i tople atmosfere, Primo ima, kaže Jimmy, još jednu prednost nad lanac-restoranima.
“Oni moraju namirnice nabavljati od velikih proizvođača ili distributera dok mi kupujemo povrće i meso lokalno.
Ta razlika ne prolazi neopaženo kod Elizabeth Bessel koja se i nastoji držati podalje od lanac-restorana.
“Njihova hrana nije baš ukusna. Ovdje, u restoranu Primo, Jimmy dolazi do stola samo da bi vam rekao s koje je lokalne farme stigla određena namirnica.”
Jimmy smatra da ima mjesta i za jedne i za druge – i za male obiteljske i za one velike, lanac- restorane. Njegove se mušterije slažu.
“Primo je ovdje 25 godina,” kaže C. A. Savoy, “ja ga na istom mjestu vidim i sljedećih 25 godina.”
Ljekarna Morgan otvorila je svoja vrata prije tocno sto godina. Unatoč ekonomskim usponima i padovima, taj mali, obiteljski biznis lijepo posluje cijelo to vrijeme. U Morgan Pharmacy vlada staromodna atmosfera – na policama, koje nisu mijenjane od 1912. godine, poredane su stare apotekarske bočice. Ljekarnik Barry Deutschman kupio je Morgan Pharmacy prije 20 godina. “Dok se u ljekarni još prodavao duhan i duhanski proizvodi, mušterije bi znale odložiti cigaretu u pepeljari na pultu.”
Ljekarna se nalazi u rezidencijalnoj četvrti Washingtona i većina njezinih mušterija za nju je čula od drugih ljudi, zahvaljujući usmenoj predaji. “Oni koji dođu prvi put,” kaže Deutschman, “zaljube se u nju i žele se redovito vraćati.”
Neke vuce nostalgija… drugi ljekarnu Morgan cijene zbog njenih ljudi – “uvijek od pomoci, usluzni, ljubazni”. Neke mušterije vole vidjeti nove proizvode u staromodnoj ambalaži… drugi vole proizvode koji jesu staromodni, kao - Djedin sapun od smole borovine!
“Najviše se, nakon lijekova na recepte,” kaže Deutschman, “prodaje – čokolada! Oni koji moraju uzimati lijekove moraju se s vremena na vrijeme počastiti, a kad su slatkiši u pitanju - žele samo najbolje.”
Mnoge druge neovisne ljekarne muče se da bi preživjele. U Nacionalnoj udruzi malih ljekarni kažu da ih danas ima oko 20.000 – za polovicu manje nego prije 20 godina. Na njihovo mjesto dolaze veliki drugstori i supermarketi koji nude mnogo veći asortiman proizvoda. Za neke, takva su mjesta bezlična i zato preferiraju dolaziti u ljekarnu Morgan, “prijateljsko mjesto, gdje ljekarnik s mušterijom razgovara i mušterija može vjerovati savjetu ljekarnika”.
Neovisne ljekarne često pružaju usluge koje velike trgovine ne mogu. Ne mogu, na licu mjesta, smiješati neki lijek, primjerice, ili posebnu kremu za ruke. I ne prave kućne dostave. A ljekarnik je uvijek spreman popričati s mušterijama i bolje ih upoznati, ističe Barry Deutschman. “Mjesto tako postaje i više od samo ljekarne”, kaže on, “ona je dio zajednice”. Takav tretman ne dobijate u velikim drugstorima, koji su dio lanca trgovina.
Unatoč konkurenciji, Deutschman se nada da će njegova ljekarna, Morgan Pharmacy, poslovati još dugo vremena. “Imam najbolju klijentelu na svijetu. Ni slučajno još ne kanim u mirovinu. Naš je plan još dugo ostati ovdje, ostati što je moguće duže.”
Primo Family Restaurant, Alexandria, Virginia
U Primo Family Restaurantu, popularnom obiteljskom restoranu nadomak Washingtona, u Alexandriji, u Virginiji, starom 25 godina, uvijek je puno i živo. Redovita mušterija C. A. Savoy kaže da ne voli ni atmosferu ni hranu u lanac-restoranima, ali u restoranu Primo sviđa mu se i jedno i drugo. “Sve je domaće, svježa hrana i vrlo ukusna.”Konobarica Tina Mitrakas radi u Primu od samog početka, otkad je restoran otvorio vrata. “Volim svoje goste. Svi su ljubazni. I volim ljude s kojima radim. Primo je za mene kao moj drugi dom.”
Obitelj Sepple slavi 10. rođendan sina. Jednom tjedno dolaze s njim u Primo, još otkad mu je bilo šest godina.
Mary Wise često navraća nakon posla. Mary ima neobičan posao - radi u obližnjem Mount Vernonu, plantaži koja je bila dom prvom američkom predsjedniku, Georgeu Washingtonu. Danas je to jedna od vodećih turističkih atrakcija Washingtona; za posjetitelje, Mary igra ulogu Washingtonove supruge Marthe. U restoranu Primo, kaže, uvijek joj je ugodno. “Hrana je uvijek dobra, dosljedna kvaliteta, i nije preskupa. Znate da vas nikad ne čekaju neugodna iznenađenja. Ljudi to vole.”
Ono drugo što privlači u ovaj restoran, kaže Mary, njegov je vlasnik, Jim Nicopoulos. “Volim se angažirati oko ljudi. Upoznati ih, rukovati se s njima, dodirnuti ih. Istovremeno, moram biti i s gostima i s uposlenicima.”
Jima Nicopoulosa svi zovu Jimmy pa tako i Savoy i njegova supruga, dugogodišnje mušterije Prima. “Dio smo Jimmyjeve obitelji sada. On nas, moju suprugu Joyce i mene, zove – mama i tata.”
Jimmy je Primo kupio prije pet godina. Pravi je to obiteljski biznis. Po svemu – od fotografija na zidu do blagovaonice do njegovog tasta, koji goste dočekuje i vodi ih do njihova stola, pa do kuhinje, u kojoj njegov rođak Spiro Routoulas pripravlja grčke specijalitete. “Jim je smiješan. Stalno dolazi u kuhinju da bi kušao ono što spremam.” Jimmy to komentira rijecima: “Kontrola kvalitete, na grčki način!”
Osim hrane i tople atmosfere, Primo ima, kaže Jimmy, još jednu prednost nad lanac-restoranima.
“Oni moraju namirnice nabavljati od velikih proizvođača ili distributera dok mi kupujemo povrće i meso lokalno.
Ta razlika ne prolazi neopaženo kod Elizabeth Bessel koja se i nastoji držati podalje od lanac-restorana.
“Njihova hrana nije baš ukusna. Ovdje, u restoranu Primo, Jimmy dolazi do stola samo da bi vam rekao s koje je lokalne farme stigla određena namirnica.”
Jimmy smatra da ima mjesta i za jedne i za druge – i za male obiteljske i za one velike, lanac- restorane. Njegove se mušterije slažu.
“Primo je ovdje 25 godina,” kaže C. A. Savoy, “ja ga na istom mjestu vidim i sljedećih 25 godina.”