Deset do 15 posto žena koje imaju normalne negativne mamograme ustvari već imaju rak samo ga liječnici ne vide.
Većina vijesti koje u zadnje vrijeme dobivamo o raku dojke tiče se novog lijeka ili liječenja, ili, čak, kontroverze oko preventivnog screeninga. No, ovo što slijedi je priča o ženi koja boluje od raka dojke, bivšoj reporterki Glasa Amerike, Zulimi Palacio.
Zulima Palacio je sve radila ispravno: vježbala je, dnevno odlazila u duge šetnje sa suprugom ili prijateljicom, održavala dobro zdravlje i redovno odlazila na mamografiju.
„Mjesec dana prije nego što je utvrđen rak, bila sam na ultrazvuku i rekli su mi: Dobro si. Idi kući,“ sjeća se.
U obitelji nije bilo ranijih slučajeva raka dojke, ali je ona znala da nije dobro. „Bradavica, koja mi normalno izgleda ovako /gestikulira rukama/, sada je bila uvučena i mislila sam si: To nije normalno.“
Odlazak specijalisti za rak postao je dio njezine rutine nakon što je biopsija pokazala da ima ne jednu nego tri izrasline. 'Može li biti da je to promaklo tokom mamografije, možda tada nije postojalo?' pitala je svoju liječnicu.
Njezin je rak bio trećeg stadija. „Stanice raka dijele se kod svake osobe drugačijom brzinom,“ kazala joj je liječnica. To znači da se proširio na limfne čvorove.
„Šok je bio jako traumatičan. Na početku, bila sam posve zamrla,“ kaže Zulima.
Kirurg specijalist za operacije dojke dr. Negar Golesorkhi odgovara na pitanje kako su tumori mogli promaknuti na pregledima. „Kada gledamo ima li tumora na mamogramu gustog tkiva dojke, onda tragamo za polarnim medvjedom u snježnoj oluji, dakle, to se teško vidi. Nažalost, 10 do 15 posto žena koje imaju normalne negativne mamograme ustvari već imaju rak samo ga mi ne vidimo.“
Doktorica Golesorkhi kaže da su tumori kod Zulime Palacio rasli 5 do 10 godina prije nego što su pokazali simptome. Simptomi raka dojke mogu biti u rasponu od ničega vidljivog pa do kvrge, nateknuća ili promjene na koži ili dojki.
Onog dana kad joj je rečena dijagnoza, Palacio je učinila isto što bi i većina drugih: plakala je. „Sljedeće jutro sam se probudila i rekla: Nemam namjeru proplakati čitav život. Ili se pretvoriti u žrtvu. Ili učiniti vlastiti život očajnim. Ne. Ako već moram otići, onda ću otići boreći se. Sjedila sam i samoj sebi rekla: To će biti teška bitka, ali moramo se boriti. Pa ipak, bilo je teško, teško.“
Bitka uključuje šest ciklusa kemoterapije, potom slijedi operacija, pa, nakon toga, zračenje. Čitav proces traje oko godinu dana.
Zulima Palacio je sve radila ispravno: vježbala je, dnevno odlazila u duge šetnje sa suprugom ili prijateljicom, održavala dobro zdravlje i redovno odlazila na mamografiju.
„Mjesec dana prije nego što je utvrđen rak, bila sam na ultrazvuku i rekli su mi: Dobro si. Idi kući,“ sjeća se.
U obitelji nije bilo ranijih slučajeva raka dojke, ali je ona znala da nije dobro. „Bradavica, koja mi normalno izgleda ovako /gestikulira rukama/, sada je bila uvučena i mislila sam si: To nije normalno.“
Odlazak specijalisti za rak postao je dio njezine rutine nakon što je biopsija pokazala da ima ne jednu nego tri izrasline. 'Može li biti da je to promaklo tokom mamografije, možda tada nije postojalo?' pitala je svoju liječnicu.
Njezin je rak bio trećeg stadija. „Stanice raka dijele se kod svake osobe drugačijom brzinom,“ kazala joj je liječnica. To znači da se proširio na limfne čvorove.
„Šok je bio jako traumatičan. Na početku, bila sam posve zamrla,“ kaže Zulima.
Kirurg specijalist za operacije dojke dr. Negar Golesorkhi odgovara na pitanje kako su tumori mogli promaknuti na pregledima. „Kada gledamo ima li tumora na mamogramu gustog tkiva dojke, onda tragamo za polarnim medvjedom u snježnoj oluji, dakle, to se teško vidi. Nažalost, 10 do 15 posto žena koje imaju normalne negativne mamograme ustvari već imaju rak samo ga mi ne vidimo.“
Doktorica Golesorkhi kaže da su tumori kod Zulime Palacio rasli 5 do 10 godina prije nego što su pokazali simptome. Simptomi raka dojke mogu biti u rasponu od ničega vidljivog pa do kvrge, nateknuća ili promjene na koži ili dojki.
Onog dana kad joj je rečena dijagnoza, Palacio je učinila isto što bi i većina drugih: plakala je. „Sljedeće jutro sam se probudila i rekla: Nemam namjeru proplakati čitav život. Ili se pretvoriti u žrtvu. Ili učiniti vlastiti život očajnim. Ne. Ako već moram otići, onda ću otići boreći se. Sjedila sam i samoj sebi rekla: To će biti teška bitka, ali moramo se boriti. Pa ipak, bilo je teško, teško.“
Bitka uključuje šest ciklusa kemoterapije, potom slijedi operacija, pa, nakon toga, zračenje. Čitav proces traje oko godinu dana.